Jaså?
Tid igjen til daggry.
Vår første soloppgang sammen.
Jeg vil gjerne bestille time.
Jeg vet ikke hvor mye tid jeg har igjen.
Jeg har hepatitt-V og vil gjøre ferdig testamentet mitt.
Ja. Jeg skjønner.
Er eneste mulighet at jeg kommer dit og venter?
Ja. Ok, da kommer jeg.
Takk for hjelpen.
Bill?
-Jess, hei. -Hei.
Hadde du det hyggelig på festen?
Ja, det var ok.
-Ble James med deg hjem? -Nei.
-Hvorfor ikke? -Vi kranglet.
Det var trist å høre, men det ordner seg sikkert.
Det var en stor krangel.
Beklager, men jeg må ut en stund. Ikke vent oppe på meg.
Bill? Går det bra med deg?
Ja da. Vi ses.
Pastoren venter på meg hjemme.
Du dopet ham så han er slått ut i flere dager.
Jeg slipper deg ikke ut av syne.
-Hei. -Hei.
Får jeg bli her i natt?
-Så klart. -Takk.
Dette er James. James, dette er Lettie Mae.
James er vampyr. Ikke få det for deg at du må drepe ham.
Du tror at det er sykdommen.
Men jeg trenger vampyrblod for å høre hva Tara sier.
-Ikke mer av dine sprø ideer. -Du kan få blodet mitt.
Ikke la henne lure deg. Hun er misbruker.
Dop kan heve bevisstheten. Kanskje Tara faktisk prøver å si noe.
Han har rett, Lafayette.
Ok, en siste gang. Og nå bør du finne noe.
For etterpå får det være nok. Forstått?
Jeg har et lystett tilfluktsrom.
Ha det gøy.
Violet?
Hei, kjære.
Hei.
Du bare forsvant. Du ventet ikke på meg.
Jeg ville overraske deg.
Jeg ble overrasket.
-Går det bra? -Jeg skal vise at jeg liker deg.
Jeg vet at jeg kan være litt aggressiv iblant.
Jeg kommer fra en tid da det var nødvendig.
Men jeg lever i nåtiden.
Jeg vil at du skal føle deg verdsatt.
Og at du skal føle at du har kontrollen.
Jeg føler meg verdsatt, og...
Jeg har kontrollen.
Da jeg sa at du var min...
Glemte jeg å si at jeg også er din.
KAPNECK Advokatfirma
-Jeg ser etter mrs Kapneck. -Ta en nummerlapp.
-Hva er ventetiden? -5-7 timer.
-Da er det blitt dagslys. -Anubis har taxiservice.
-Jeg kjørte bil hit. -De kjører den mot en avgift.
196.
For noe tøv.
Tenk at jeg skal få møte solen i et rom med vegg-til-vegg-teppe.
Hei, mr Northman og mrs DeBeaufort.
Jeg heter Katsuro Ryouichi, men jeg kalles mr Gus Jr.
Jeg er Yakonomos Nord-Amerika-sjef.
Utnevnt av mr Gus Sr, som er konsernets styreleder.
Vårt flaggskipsprodukt er Tru-Blood, som dere sikkert vet.
Men nå er konsernet konkurs, og jeg er sjef for ingenting.
Dette er en dyp fumeiyo.
En vanære.
Jeg trenger deres hjelp for å korrigere situasjonen.
-Kjenner dere Sara Newlin? -Jeg kjenner til henne, ja.
-Vet du hvor hun er? -Nei.
Har dere noen informasjon som kan lede oss til Sarah Newlin?
-Nei. -Det var synd.
For solen står opp om tre minutter, og da blir dere speilegg.
-Igjen: Hvor er Sarah Newlin? -Jeg aner ikke.
-Eric. -Hold kjeft, Pam.
Miss DeBeaufort. Vet du noe om Sarah Newlin?
-Pam? -Ta av lenkene først.
Er det ikke litt overdrevet med macheten?
To minutter.
Ikke gjør det. Han kommer til å drepe oss uansett.
Gi oss ditt ord.
Hvis æren din er så jævla viktig, så sverg på den-
-at du ikke dreper oss om vi forteller det du vil vite.
Dere har mitt ord.
Ytterligere et vilkår: Jeg dreper Sarah Newlin.
-Ikke forhandlingsbart. -Hvem bryr seg!
Hun ødela selskapet mitt! Hun skal få smake min hevn.
Hun drepte søsteren min. Jeg skal legge hendene rundt halsen hennes-
-og rive av det lille blonde hodet hennes.
Eric, gi deg.
Og slutt å snakke om det teite selskapet ditt.
Sarah Newlin vinner og kan seg ta en manikyr-
-om ikke dere slutter med tisse- kunkurransen og bestemmer dere!
Jeg dreper henne. Du kan ta liket.
Avtale.
Sarah Newlins søster er vampyr og bor her i Dallas.
Nå som foreldrene er døde, er det Sarahs eneste fristed.
-Og adressen? -Når mørket faller, drar vi dit.
Slipp dem løs.
-Amber! Det er meg, Sarah! -Jeg lukter din Chanel No 5.
Vær så snill, hør på meg!
Herregud. Jøss, du er syk.
Faen ta deg. Det er din skyld.
Nei.
-Ja? -Jason?
Hei. Går det bra med deg?
Nei, egentlig ikke.
Et øyeblikk.
Hva er det?
-Om det gjelder i går kveld... -Nei, det er ikke det.
Jeg vil at du henter Sookie og kjører henne til meg.
-Hvorfor det? -Jeg vil ikke ta det på telefon.
-Hva da? -Kan du være snill og hente henne?
-Det er veldig viktig. -Ok.
Jeg kommer så fort jeg kan.
Adylin...
-Din jævla pissemaur! -Beklager...
-Pappa, nei! -Jeg skal vri om nakken på deg!
-Kom tilbake, din dritt! -Hva er det som skjer?
Kom tilbake!
-Andy, hva faen?! -Hold deg unna Adylin.
-Jeg elsker henne! -Du behandler ikke sønnen min sånn.
-Er du skadet, vennen? -Dere vekker barnet!
Har du slått sønnen min? Det håper jeg virkelig ikke.
-Nei, men det burde jeg ha gjort! -Jeg elsker deg også!
Gå ovenpå. Jeg tar meg av deg senere.
Jeg kjører Wade hjem. Jeg tar meg av deg senere.
Sookie!
Sook!
Er du kledd? Sook?
Du må våkne.
-Du tok ikke telefonen. -Gå din vei.
-Opp med deg. Vi må dra. -Hvorfor snakker du så høyt?
Jessica vil at du skal komme. Hun må fortelle deg noe.
-Det fins faktisk telefoner. -Hun vil si det personlig.
-Hva har skjedd? -Jeg vet ikke.
Det føles som en hakkespett har flyttet inn i pannen min.
Kle på deg. Jeg lager kaffe.
Sookie!
-Her! -Jeg blir med deg.
Hva har de gjort med deg, kjære?
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg må legge på, mamma. Jeg er glad i deg også.
Sam. Jeg drar hjem.
Kanskje det er lurt å dra bort i noen dager.
Ikke i noen dager. Jeg flytter for godt.
-Jeg hører ikke hjemme her. -Jo da.
Jeg kan selvsagt ikke skjønne hva du har vært gjennom.
Men jeg vet at vi hører hjemme her, begge to.
Nei, jeg hører ikke hjemme her. Vi hører ikke hjemme her.
I går kveld innså jeg at denne byen er klin sprø.
Og du er de gales borgermester.
Jeg vil ikke la datteren vår vokse opp her.
Jeg drar nå, og jeg ber deg om å bli med meg.
Dette er hjemmet mitt, Nicole.
Jeg har vært på mange steder, men det er bare her jeg føler meg trygg.
Jeg vet det, kjære. Og det er det sprøeste av alt.
Mor henter meg i morgen. Tenk på det.
-Jess? -Kom inn og lukk døren.
Døren er lukket.
Hei. Takk for at dere kom.
Bare hyggelig. Hva er det?
-Det er Bill. -Hva er det med ham?
Jeg hørte ham si at han har hepatitt-V.
-Han var jo frisk i går. -Hva sa han, nøyaktig?
Han snakket med et advokatfirma, eller noe.
Han ville komme dit og ordne testamentet sitt.
Han har hepatitt-V og visste ikke hvor lang tid han har igjen.
Kanskje han bare ville ordne testamentet.
Han sa uttrykkelig at han var hepatitt-V-smittet.
Ok, da. La oss anta at han er syk.
Men Bill Compton er en tøff jævel.
Han kommer til å klare seg. Han var vampyrgud for et halvt år siden.
Du gir vel ikke opp håpet allerede?
-Jason? -Ja?
Kjør meg til klinikken. Jeg er utsatt for smitte.
-Det er ikke din feil, Sook. -Du testet negativt forrige uke.
Jeg trenger uansett å teste meg igjen.
Kan du kjøre meg med en gang?
-Klarer du deg alene en stund? -Ja.
Kom, Sook.
-Ringer dere og sier resultatet? -Ja.
-Andy ringer igjen. -Ikke avvis ham.
Dere må løse situasjonen før deres barnebarn er deres stebarnebarn.
-Pass på hva du sier. -Det er naturens gang, Holly.
Herregud.
Iblant går det til helvete. Da rydder man opp.
-Jeg er sulten. -Du får blod når vi kommer hjem.
De syke vampyrene går til angrep igjen. Jeg holder ikke på sånn.
Nei, men din sykdom er ikke så langt fremskredet.
Du vet ikke hvordan du reagerer når det blir skikkelig ille.
261.
Du, hva faen...
-Hvilket stadium er du i? -Jeg merket symptomene i går.
Hold frem pekefingeren, takk.
STILLHET = DEN SANNE DØD
Vær så god.
Vi ringer senere i dag med resultatet.
Nå er det bare å vente.
-Jeg kjører deg hjem. -Jeg vil ikke hjem.
-Hvor vil du, da? -Vet ikke. Bare ikke hjem.
Tara!
Det var her vi bodde da Tara var liten.
-Hva driver hun med? -Vet ikke. Hva betyr dette?
Lettie Mae Thornton, nå har du gått for langt! Våkne!
Hvorfor tok du meg fra henne? Hun ledet meg hjem!
Nei, til helvete!
Jeg ble med henne for å vise at hun tok feil.
Men Tara ledet oss til deres gamle hus, ved South Ward.
-Hun vil at vi skal dra dit! -Ja, hun vil vise oss noe.
-Dere er sprø, begge to! -Bli med oss.
-Hva vil hun vise? -Det vet jeg ikke ennå.
Har Gud vist seg for deg?
Tara har vist seg. Det gjør henne mer ekte enn Gud.
-Skal jeg slutte å gå i kirken? -Gjør hva faen du vil.
Jeg elsker deg, men jeg orker ikke se deg gjøre dette mot deg selv.
Du får velge. Vampyrblodet eller meg.
Som jeg allerede har sagt, handler det ikke om blodet.
Jo, for meg.
Kjære, datteren min prøver å fortelle meg noe.
Jeg kan ikke ignorere det.
Dette er noe jeg må gjøre.
-Hvor er Holly? -På bakrommet. Hold hodet kaldt.
Hollys sønn lå med Adylin i mitt hus!
-Ikke ta den tonen, takk. -Hør på meg. Dere er nesten gift.
Dere skal stå ved hverandres side i gode og onde dager.
-Skal man ligge med sine søsken? -Er det Wades feil?
Hva er det du prøver å antyde?
Jeg antyder ingenting. Men alle vet hvordan feer er.
-Kaller du Adylin en tøyte? -Hvis fe-skoen passer, så...
Hør på meg! Og hold kjeft.
Slutt å anklage hverandre. De er tenåringer.
Hormonene har overtatt hjernen deres.
Et mirakel at det ikke skjedde før.
De er gode ungdommer som tror de er forelsket.
At dere to krangler, løser ingen problemer.
Dere må snakke med dem. Dere skal faktisk bli en familie nå.
Beklager at jeg kalte Adylin en tøyte.
Jeg liker ikke engang det ordet. Det er kvinnefiendtlig...
Ok, Holly...
-Beklager at jeg skrek til Wade. -Og jaget ham ut?
Ja, hva hadde du forventet deg?! Hvilken far med selvrespekt...
Stille. Stille.
Sånn. Dra av gårde og snakk litt fornuft til de ungdommene.
Takk.
Elsk hverandre!
Det rare er at jeg fortsatt kan kjenne Bill.
Lukten hans, kanskje.
Hans nærvær.
Hvis han står bak meg, kjenner jeg ham før jeg ser ham.
Til og med når jeg hater ham. Jeg har ham i blodet.
Jeg elsket Alcide. Jeg elsket nok Eric også.
Men den første kjærligheten er spesiell.
Noe sånt har jeg aldri følt.
Kanskje litt med Jessica.
Men det ble så mye rot med Hoyt da.
Føles det ikke sånn med Violet?
Nei, ikke i det hele tatt.
Jeg er bare redd hele tiden.
Kjærligheten bør ikke gjøre en redd. Ikke på den måten.
Vi vet ikke hvor mye tid vi har igjen.
Det er dumt å sløse den bort på noen man ikke elsker.
Jeg skal fortelle Violet hva jeg føler.
Jeg må gjøre det slutt.
Hallo?
Ok.
Nei, takk for at du sa det.
-Vi skulle ringe Jess... -Jeg må vente et par minutter.
Nummer 282.
Første, andre...
Det er meg.
-Hei, mr... -Compton.
Compton. Hei.
-Du skrev boken om hepatitt-V-krisen. -Ja.
Den var bra. Hva gjelder det?
Jeg vil at avkommet mitt arver boet mitt.
Avkom regnes ikke som arvinger i denne delstaten, dessverre.
Vi kan testamentere boet likevel.
-Når ble testamentet skrevet? -I 1894.
-Når ble du vampyr? -I 1865.
-Du utga deg som menneske, altså? -Nei, det gjorde jeg ikke.
Men du var "i kisten"? Jeg fastslår bare rekkefølgen.
Beklager.
Vampyrloven ble ikke godkjent i Kongressen,-
-og slik loven ser ut nå, takket være avdøde guvernør Burrell,-
-kan ikke et testamente endres posthumt.
Burrell snek tillegget inn i et budsjettforslag.
-Jeg skjønner ikke... -Formelt sett er du død.
Og da dokumentet ble skrevet, antok man at du "levde".
-Får ikke mitt avkom arve meg? -Det er uklart.
Noen vampyrer saksøker delstaten, og saken er ikke avgjort.
Myndighetene gjør hva de kan for å tjene penger på vampyrpandemien.
De døde vampyrenes aktiva beslaglegges.
-Hvilke alternativer har jeg? -Først og fremst adopsjon.
Kan jeg adoptere Jessica?
Fyll ut skjemaene, så skal jeg skrive en adopsjonssøknad.
Så bestiller vi time i familieretten.
Så undersøker en sosialarbeider om du egner deg som forelder.
-Hvor lang tid tar prosessen? -Opptil et år.
Men jeg er døende.
Så du de utenfor? Alle er døende.
Ja, men hos meg går sykdomsforløpet raskere, av en eller annen grunn.
-Jeg beklager, men sånn er det. -Kan man fremskynde prosessen?
Ja, men det er dyrt. Det koster 10 millioner dollar.
-Ti millioner dollar? For hva? -For å stille deg først i køen.
Prøver du å utpresse meg?
Det er selgers marked. Bruk litt av bokoverskuddet.
Du skal stille meg først i køen.
Og du skal gjøre det uten kostnad.
Tror du at du er den første vampyren som prøver å blende meg?
Man kan kjøpe vernelinser på apoteket nå.
Det koster 10 millioner dollar.
Da ser jeg etter hjelp et annet sted.
Det er det samme overalt, og du har liten tid.
Du er en gribb.
Akkurat som de som plyndret døde soldaters lommer og tenner.
Ikke kall meg grådig. Jeg sitter her natt etter natt-
-og lytter til vampyrer som gnåler over sin ulykke.
Men dere har fått leve flere hundre år lenger enn oss andre.
Vil dere suge ut menneskeheten i all evighet? Det er ikke synd på dere!
Beklager om jeg bruker mitt korte liv til å tjene litt penger.
Takk for at du tok deg tid.
-Adylin? -Wade? Vi må snakke med dere.
Jeg var litt streng, men vi må snakke sammen.
Jeg skal holde følelsene i sjakk så vi kan diskutere rolig.
Adylin Braelyn Charlene Danica Bellefleur! Kom ned nå!
-De er ikke her. -Hvor dro de?
De er forelsket og ville være i fred. Ekkelt, syns jeg.
-Sa de hvor de skulle? -Jeg måtte love å tie.
Jaså? Mine følelser er snart ikke i sjakk lenger.
Skal du eller jeg gjøre det som må gjøres?
Rocky, du vet at jeg er glad i deg.
Men jeg spretter deg opp om jeg må. Hvor dro de?!
Til Fort Bellefleur.
Ikke et ord.
Hei. Du lever.
-Var ikke jeg død for deg? -Slik ligger det an, søster...
Det er noen som vil drepe meg.
Yakuzaen og noen fæle vampyrer.
Jeg håpet jeg kunne gjemme meg her i noen dager.
-Nei... -Vær så snill. Bare til det går over.
Pell deg ut av huset mitt.
Jeg vet at du er sur på meg, men du er alt jeg har igjen.
-Mamma og pappa ble drept i går! -Bra.
-Hvordan kan du si det? -Dere snudde ryggen til meg.
Og nå når du har fått problemer, våger du å komme krypende.
Du gjorde meg syk. Men det var ikke nok med meg.
Du gjorde faen meg hele verden syk.
Det var ikke meg.
Benekter du at du og de fæle forskerne skapte hepatitt-V?
Det var et annet jeg. Det var Sarah Newlin.
Men jeg er bokstavelig talt et annet menneske nå.
Du har en fascinerende evne til selvbedrag.
Jeg heter Noomi nå. Jeg er virkelig et nytt menneske.
Hør på meg. Jeg rømte mens hele landet var ute etter meg.
Jeg måtte finne et sted der ingen visste hvem jeg var.
Det er vanskelig når man er kjendis.
En dag leste jeg om et ashram i fjellene over Los Angeles.
Du på et ashram?
Det var perfekt. Jeg måtte finne et sted der Sarah Newlin ikke fantes.
Der innså jeg at Sarah Newlin faktisk ikke eksisterer.
Den herlige, opplyste guruen Sanbir Dutta tok meg til seg-
-og lærte meg at jeg er jordens bodhisattva.
Hva faen babler du om?
Det betyr at jeg kom til jorden for å hjelpe mennesker.
Jeg har alltid trodd at Jesus er svaret.
Men jeg bare etterlignet en veldig begrenset form for åndelighet.
Det jeg søkte, fant jeg inni meg.
Jeg er en buddha.
Du er en buddha. Vi er alle buddhaer.
-Gi deg. -Du hører det i stemmen min.
Søster. Du kan ikke bare farge håret og suge en guru-
-og så tro at du er tilgitt all dritten du har gjort.
Der tar du feil.
Han viste at det fins en mening med alt som skjer.
Alt var forutbestemt.
Hadde jeg ikke skapt hepatitt-V, ville ikke du blitt syk.
Da hadde ikke jeg kunnet stå her med evnen til å kurere deg.
Hva mener du?
Det var en motgift, Amber. Jeg drakk den.
Da vampyrene gjorde opprør i anlegget.
Forskerne skapte en motgift mot hepatitt-V!
Og jeg drakk den opp! Hver eneste dråpe!
Sirkelen er sluttet!
Fortiden har ingen betydning.
Fremtiden har ingen betydning.
Dette er vårt nå.
Jeg er motgiften, vennen.
La meg kurere deg.
Jessica?
Kom inn.
-Var den positiv? -Det var jeg som smittet ham.
Jessica, jeg er så lei for det.
Jeg visste det ikke. Jeg mente det ikke.
Så klart du ikke gjorde det. Det går bra.
Violet. Kanskje...
Jeg vet du sa at vi tilhører hverandre.
Men vi vet nok begge to at det ikke fungerer.
Violet?
Kjære?
Vi?
"Jason. Forholdet funker ikke for meg. Slutt."
Pokker.
"Farvel. Jeg angrer ingenting."
-Adylin! -Hallo?
Ikke bli redde. Det er Violet, Jasons kjæreste.
Jeg ville bare snakke med dere, om det er greit.
-Så klart. -Jeg kommer opp.
-Hei! -Hei...
-Hva gjør dere? -Ingenting.
Det ser ikke sånn ut.
Vi ville bare være alene uten voksne som forstyrrer.
Skjønner. Men Adylin er en fe. Hun lukter på lang avstand.
-De syke vampyrene finner dere. -Vi kan ikke dra hjem.
-Jeg har et gjemmested til dere. -Jaså?
Ja.
Hvis dere ikke vil bli funnet, bør dere legge igjen telefonene.
-Tusen takk! -Bare hyggelig.
Jeg står ikke i veien for ekte kjærlighet.
Hva faen?
Hvordan er du blitt kurert?
Tekst: Harald Plahter www.btistudios.com